I sommeren 1960 blev hele Finland chokeret over
de brutale mord ved Bodom-søen.
Fire teenagere blev overfaldet, mens de sov i deres telt.
Morderen er stadig på fri fod.
I tidens løb opstod der mange teorier om Bodom-mysteriet
og om hvad der egentlig skete den skæbnesvangre nat.
Denne film er inspireret af disse historier.
Nå?
- De kommer. - Begge to?
- Du laver vel ikke sjov med mig? - Nej.
Har du dem med?
De er for store.
- De er for store! - Det er min mor, du taler om.
Men vent.
- Hvad laver du? - Se her.
Det er samme sting.
Forestil dig Ida i den her.
- Ja, Ida? - Må jeg gå ud?
Hvorhen?
Nora er en sød pige.
Hun er en tøjte.
Har du allerede glemt alt?
Hele slægten skammer sig over pigen.
Ida-Maria, sæt dig.
Jeg er ikke nogen hund.
Hvad sagde du?
Jeg er ikke nogen hund.
Lad hende gå.
Du kan gå.
Bliv der.
Pas på mor.
- Hvad skal du med øksen? - Til din mor.
For at gøre hende kønnere. Giv mig den.
Så skal du bruge en større økse.
Det er sandt.
Jeg fatter ikke, hvordan du fik dem overtalt. En rekonstruktion?
Det kan man godt sige. Men vi begge får det, som vi vil.
Nu er de her.
Er du helt sikker?
Ja.
Vi var jo enige.
Hørte du det?
Ida, du har ikke været nogen steder i et halvt år.
Du har været usynlig.
Det, der skete med dig, var forfærdeligt.
Men sammen er vi stærkere. Ikke sandt?
I denne weekend glemmer vi alt det skidt.
Ida.
Det her er din nye start.
Gud, hvor er du smuk.
- Du skal bare have lidt makeup. - Men de venter på os.
Og...?
Jeg hørte, at Noras far tog sit eget liv i kælderen.
Han hængte sig. Tænk.
Tal ikke om den slags, når de er her.
Jeg mener det.
Nu kommer de.
- Hej. - Hej.
Lad mig hjælpe.
- Hej! Jeg kan hjælpe. - Sikke en gentleman.
- Har I fortalt nogen om det her? - Tror du så, vi ville være her?
Det giver jo ingen mening.
- Hvad? Sådan er det! - Er alt okay, hvis man ikke bliver taget?
Nej. Vi taler om to helt forskellige ting.
Piger og drenge. Kærlighed og sex.
- Hvordan får du dem til to ting? - Det er to par.
I hvert fald har drenge andre behov end piger...
- Nu er du på dybt vand. - Må jeg lige tale ud?
Pointen er, at drenge vil have sex, og piger vil have kærlighed.
Behovet er lige stort, men det viser sig på forskellige måder.
Jeg tror faktisk, at du har en pointe.
Drenge burde have andre regler i parforhold.
Naturens love i sine reneste former.
- Du ser ikke overbevist ud. - Nej.
- Hvorfor ikke? - Hvorfor?
- Ja. - Fordi det er noget sludder.
At en kvinde ikke kunne være komplet uden en mand.
Eller ville have sex som en mand.
Så du vil have sex?
Vil du ikke have kærlighed?
Jeg skifter hold. Vi skiller os af med chauvinisterne.
Er de andre der allerede?
En del. Resten kommer i morgen.
- Hej! - Hvad fanden har du sagt til dem?
Hvordan tror du, jeg fik dem til at komme? Din karisma klarer ikke alt.
Forbandede idiot...
- Lyt. - Til hvad?
Stilheden.
Det er denne vej.
Hvad er det her for et sted?
Elias, du havde øksen.
- Vi behøver ikke skynde os. - Hytten har bare at være god.
Fandens...
Fanden tage jeres tasker.
Hvorfor stoppede vi?
Det er her.
- Det må være her. - Hvad?
- Jeg siger ikke noget. - Hvor er hytten?
Der er ingen hytte.
Beklager.
Sæt jer ned, jeg vil forklare.
Hvad? Løj du for os?
- Pas lige på! - Så hent selv grene.
Jeg kan huske det her.
Nogle unge blev dræbt, mens de lå og sov. Sommeren 1960.
- Jeg vidste ikke, du var interesseret. - Det er jeg ikke.
Der står om det her.
Men hvorfor er I drenge så interesserede i mord?
Morderen er stadig på fri fod. Er det ikke nok?
Hvordan angår det jer? Får I noget ud af den slags?
Hvad er det med jer fanatikere? Skal alt handle om sex?
Hvad med sandheden?
Tror I virkelig, at I kan opklare sagen?
I leger Sherlock eller sådan noget.
- Vi laver en rekonstruktion. - En hvad?
Jeg vil afprøve en af mine teorier.
Det går ikke uden dig og Nora.
Det kræver nogle, der er lige så høje og tunge som jer.
Det her må I to selv afprøve.
- Hvad laver du? - Strammer bardunerne.
Sikke et spild.
Hvad skal vi gøre?
Hvad er klokken?
Halv otte, hvorfor?
- Okay, det er nok. - Til hvad?
- Her. - Hvor har du det fra?
Sørg for at pigerne ryger nok. Du tager det med ro.
Ja.
Så er der fest!
Det var sgu på tide!
- Ida, her. - Hun tager det ikke.
- Er alt parat, Atte? - Meget snart.
Fandens!
Kom nu. Du lovede, at vi skulle bade sammen.
Sådan. Vi må hellere komme i gang.
- Nej, for fanden. - Jeg kan bade med dig.
- Hvis du spørger pænt. - Jeg mener det. Vi går i gang.
- Vil du bade? - Vi har ikke mange timer.
Jeg kan bade med dig.
- Kan vi gå i gang? - Vi går ikke i gang med noget!
- Sov nu! - Vandet er iskoldt.
Ida, kan du hjælpe, så vi kan begynde?
Det er skidekoldt!
- Jeg mener det alvorligt. - Ja, ja, Atte. Selvfølgelig.
Føj, hvor de her stinker.
De er 50 år gamle.
Så forstår man, at de stinker.
Hvad tror du, der skete her?
Du slæbte os herud, fordi du har en teori.
Til forskel fra hvad folk tror,
tror jeg, at morderen var en udefra.
En med de færdigheder, der skal til.
Det er ikke nemt at overraske fyre personer.
Og besejre dem, mens de kæmper for deres liv.
Han fulgte måske efter dem hele dagen.
Lyttede til, hvordan de morede sig.
Og besluttede at sætte en stopper for det.
Han vidste præcis, hvad han gjorde.
Han havde tålmodighed til at vente til rette øjeblik.
Til angrebet.
Han kendte skoven som sine egen bukselomme.
Ligesom et friluftsmenneske, jæger eller sådan?
Ja, det tror jeg.
Det må vi finde ud af. Måske er han her stadig.
Netop.
Han lever måske stadig, hvis han var ung dengang.
Tak, der røg den nattesøvn.
- Sæt nu han holder øje med os. - Atte, glem det.
- Jeg mener det. - Hvis han så vores telt.
Og os ved lejrbålet.
- Hvad mon han ville tænke? - Det vil jeg side på.
Jeg går i seng.
Godnat.
Jeg kommer også.
- Nora, du behøver ikke. - Bland dig udenom.
Hvad mente du egentlig, da du sagde
at for os fanatikere handler alt om sex?
Jeg ved det ikke. Jeg vrøvlede.
Jeg har ikke ret til at dømme nogen.
Nej, men du har ret. Sådan er det i hvert fald begyndt at føles.
Derhjemme, du ved.
Det, der skete for dig, var forfærdeligt.
De billeder.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det føles.
Men hvem ville fotografere mig i smug?
- Men du har klaret dig godt. - Klaret mig?
Jeg har ikke kunnet gå nogen steder siden da.
Du er her nu.
Fordi I løj for os.
Tror du, vi tør gå derhen?
Jeg slukker bålet først.
Jeg troede ikke, har var andre.
Jeg syntes, jeg så et lys.
Derovre? Der er sikkert ingen.
- Skal vi? - Jeg skal lige vaskes først.
Idiot!
Sorry! Jeg ville bare hente vand.
Du synes ikke om mig.
Du tror vel ikke, at jeg er her på grund af dig?
- Er alt okay? - Ja.
Ida.
Så du Elias?
Nej.
Nora!
Hvad?
Hvad er der?
Lyt.
Elias!
Hvad er der?
- Der er nogen udenfor. - Nej, der er ikke.
- Hvor skal du hen? - Jeg ser efter.
- Du må ikke gå! - Rolig, jeg er snart tilbage.
Elias?
- Elias! - Han laver sjov.
Elias!
Jeg er skuffet over jer. Især over dig, Atte.
Meget morsomt.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal tisse. Tak.
Sorry. Jeg kunne ikke lade være.
Du, skal jeg gå med?
- Som en tryghed. - Efter det, du lige gjorde?
Næ tak.
Nora!
Elias fatter ikke en hentydning.
Er der drenge, der gør det?
Der er noget, jeg må sige.
Hvad?
Jeg...
Det drejer sig om billederne.
Hvad er det?
Jeg ved ikke med sikkerhed...
Ved du, hvem der tog dem?
- Atte? - Det er ikke så enkelt.
Hvem tog dem?
Atte?
Du skal sige det.
Hvad helvede?
I klarede det.
Elias?
Atte?
Atte, det er ikke sjovt.
De vil forskrække os en gang til. De slæbte en gren herover.
Kom, nu giver vi igen.
Nej.
- Kom nu! - Nej.
Jeg gider ikke den slags.
- Så spiller vi døde. - Jeg hader den slags.
Atte?
Hold op.
Hold op!
Ida?
Det er ikke morsomt.
Elias?
- Nora! - Ida!
Rolig, det er bare mig.
Det er mig. De laver numre med os.
Jeg vil give igen.
Hjælp!
Hvad fanden er der sket?
- Jeg ved det ikke. Han havde en kniv. - Hvem?
- Atte havde ret. Det var ham! - Hvad fanden?
- Hvem? - Vi skal bruge en båre.
- Hvad snakker du om? - Det var ham.
- Hvem? - Hjælp mig, for fanden.
Kom og hjælp!
Hvad skal vi gøre?
Jeg er så ked af det.
Nora!
Giv ikke op.
Atte, vi forlader dig ikke.
Han kommer tilbage, gå!
Forsvind!
Vi burde ikke være gået fra Atte. Jeg burde være blevet hos ham.
Vi kan ikke køre bil.
Hørte I det?
Av for satan!
- Hvad skete der? - Rør mig ikke.
Kan du gå? Vi bærer dig.
Så går vi.
Det duer ikke.
Vi forsøger lidt mere. Vi klarer det nok.
Bare hold fast.
- Nej. - I klarer det ikke.
- Nora, vi bærer dig. - Nej, hent hjælp.
Er du sikker?
Tag den her.
Gå!
Skynd jer tilbage!
Vent! Ida, vent.
Denne vej!
Satans!
Vi er kommet tilbage.
- Jeg var sikker. Vi er faret vild! - Ti stille.
- Fanden! - Hold kæft, for fanden!
Jeg ordner det.
Vi finder bilen.
- Men bliv ikke nervøs. Okay? - Okay.
Atte er sikkert død nu.
Sig ikke det.
Sorry.
Vi var ikke så gode venner.
Jeg troede, at I var bedste venner.
Det syntes han måske.
Jeg syntes, at han var pokkers irriterende.
- Men du trivedes med ham. - Hvad mener du?
- I sad ved bålet hele aftenen. - Og?
Ingenting. Man gør sig jo sine tanker.
Hvorfor tog du med?
Hvad?
Jeg har mine grunde.
Ja, det er svært at gætte hvilke.
Vi lavede ikke noget.
- Hvis du tror, at jeg og Nora... - Glem det.
Ida!
Ida, vent!
Ida!
Hvad er der?!
- Jeg løj. - Om hvad?
Om hvorfor jeg tog med.
Jeg ville tale med dig.
Uden Nora eller nogen andre.
Om hvad?
Om billederne af dig.
- Hvad er der med billederne? - Har du set dem?
Fanden tage dig.
Der er ingen nøgenbilleder!
Hvad?
Jeg forsøgte at finde dem. Og jeg af alle burde kunne gøre det.
Så gik det op for Atte. Der findes ingen nøgenbilleder af dig.
Da rygtet startede, sagde alle på skolen, at de havde set billederne. Set dig.
Men det passede slet ikke.
Nogen generer dig. Nogen vil skade dig.
Alle har set billederne.
Ida.
- Hvad nu? - Hvorfor skulle jeg lyve?
Fordi du er en dreng.
Okay, men tænk over det: du besvimer ved en fest,
og nogen tager billeder af dig. Klæder dig af og deler billederne.
Ja.
Så burde nogen have set billederne.
Politiet. Din familie. Nogen burde have set dem.
Nora så dem.
Netop! Og alligevel er jeg den, der skal sige undskyld.
Det behøver du ikke.
Tror du, at vi troede på jer?
At vi tog herud for at feste i en hytte?
Du burde ikke prale så højlydt.
Jeg ved ikke, hvad du tænker
men jeg er her for din skyld.
Det passer. Når vi kommer væk herfra
vil jeg gøre alt godt igen.
Det er for sent.
Sig ikke sådan. Det ved du ikke.
Ved hvad?
Mit hjerte... Det slår kun for dig.
Sådan, skat. Nu er det gjort.
Men vi må skynde os. Vi er lidt bagud.
Urene.
Tre, to, en.
Fik du det?
- Ida, fik du det? - Sorry.
Og overallsene.
Næste gang parterer vi dem.
- Klaret. - Ikke før vi vågner op derhjemme.
Tre timer og 26 minutter til morgenmad.
Vi tømmer lejren, tager ind til byen og kører bilen i vandet.
- Så er vi frie. - Når vi det?
- Ja, det gør vi. - Tak.
Du har tænkt på det hele.
Nu kommer det besværlige.
Du kører godt. Husk koblingen.
- Hvad nu? - Fandens!
Hvad nu?
Nøglerne.
Elias har bilnøglerne.
Du klarer det.
Bare fortsæt.
Det er der.
Dyk!
- Fik du dem? - Jeg kan ikke.
Sig ikke sådan! Du er skolens mester.
- Jeg kommer op. - Nej. Jeg lader dig ikke komme op.
- Jeg kan ikke se noget dernede. - Vi har et problem.
Hvis de finder bilen, finder de os. Det er den eneste forbindelse.
Så vinder de.
2 timer og 20 minutter til morgenmad.
Jeg beder dig. Du klarer det.
Jeg mener det virkelig. Du klarer det.
Ida! Fik du dem? Du fik dem!
Nu kører vi vores vej!
Nora...
Vi skal nok nå det.
Der er et par timer til solopgang.
Det er ikke det.
Elias sagde noget.
Selvfølgelig.
Nå, nu siger han aldrig mere.
Nå?
Hvad sagde han?
- Det er sikkert noget vrøvl. - Men det gnaver?
Sig det nu.
Han sagde
at der ikke er nogen billeder.
Jaså.
- Og du troede på ham? - Naturligvis ikke.
Men det gnaver.
Jeg har set billederne.
De var forfærdelige.
Jeg mener, hvorfor skulle jeg ellers hjælpe min bedste ven?
Sorry. Der er sket så meget.
Jeg er med. Det er okay. Der er også sket meget for mig.
Men nu er du fri.
Og det er jeg også.
Hvordan så de ud?
Billederne?
Det har jeg sagt millioner af gange.
Men, sådan helt præcist.
Har vi ikke talt om det her?
Det er bedst, at du ikke ved det.
Du kunne ikke klare det, tro mig.
Glem det.
Fyrene fik, hvad de havde fortjent.
Og vi kan være som før. Bare os to, okay?
Men... Vi kan ikke ses længere.
Mener du det?
Tænk over det. Intet andet knytter os til dem.
For helvede.
Du er en møgunge.
Nu har vi endnu mere grund til at være venner.
Men vi er ikke kun venner.
- Eller, du er ikke. - Hvad sagde du?
Sorry.
Sørg for, at du mener det.
Du er så skide utaknemmelig!
Hvem ville tage livet af dem? Du eller jeg?
Du! Hvem andre end mig ville have hjulpet dig?
Tænk over det!
For fanden! Du aner ikke engang, hvor meget jeg har gjort for dig!
Dine forældre har så evigt ret. Du er totalt ubrugelig.
Undskyld.
Hvis du virkelig elsker mig, så siger du det.
Var der nogen billeder, eller fandt du på det?
Tror du, det var let altid at høre på din snak om Elias?
Jeg indså, at jeg ville miste dig til ham.
Han var det eneste, du talte om.
Jeg indså, at jeg ville miste dig.
Så kom jeg på det.
Hvordan jeg kunne gøre dig fri af Elias.
Få dig væk fra ham.
Jeg indså, at jeg ville miste dig.
Jeg ville miste dig.
For altid.
Det var så nemt.
Det krævede bare nogle drinks.
Og et lidt grimt rygte.
Pludselig talte alle om dine nøgenbilleder.
Sagde, at de havde set dem.
Sagde, at de havde set billederne.
Sagde, at de havde set dem.
Billederne, som slet ikke fandtes.
Jeg skulle bare have en syndebuk...
Og fra det øjeblik
var du igen min.
Men mennesker kan være onde.
Så sagde du det.
De tre smukkeste ord.
De burde dø.
Det krævede bare en passende mulighed.
Det krævede bare en mulighed.
Bedst af alt, så troede de, at de narrede os.
- Jeg troede på dig. - Det har altid været din svaghed.
Når vi kommer hjem, fortæller jeg det hele.
Jeg var bange for, at du ville sige sådan.
Begynd nu ikke at tude. Du fortjente det.
Slip mig!
Jeg myrder dig!
Pas på!
Rør mig ikke!
Ida?
Ida, vågn op!
Ida, er du okay?
Ida, kan du høre mig?
Vågn op.
Ida, vågn op.
Er alt okay?
Sluk lige lygten.
I var heldige.
Ida, vågn op.
Vågn op.
Så du ham?
- Hvad laver du? - Han så os. Og bilen.
Fandens!
Som før. Du afleder ham, og jeg slår bagfra.
Nej!
Jeg vil ikke mere.
- Giv mig din kniv. Min er pakket ned. - Hvilken kniv?
- Hvad brugte du til at dræbe Atte? - Hvad?
Var det ikke dig, der dræbte ham?
Nej.
For fanden.
For fanden!
Vi springer ud!
- Nora! Er du okay? - Ja.
Den kan ikke åbnes!
Bagsædet!
Nu!
Ida, spring!
Gør det!
Spring!
Nora!
Han kommer.
Vågn op.
Han kommer.
Nu går vi.
Føj for fanden. Kan du bevæge dig?
- Nej. - Slet ikke?
Gå.
Nej. Jeg forlader dig ikke.
- Gå nu. - Nej.
Du skal overleve.
Nora!
Løb!
Ingen troede på hende.
Politiet undersøgte Bodom, ledte efter en kæmpe med en hund.
Men de fandt ikke noget.
Hvorfor skulle de gøre det?
Alle vidste jo, at kæmpen ikke fandtes.
Der var kun en tosset pige.
Hun kunne ikke engang erkende over for sig selv, hvad hun havde gjort.
Og jeg tror, at det var det, der nedbrød hende til sidst.
Her er det.
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.